- Vil du have noget Ecstasy, Eddy? - Er du gal?
Det er umoderne at blive båret fra raves med blødende kropsåbninger.
Det her er ikke et rave, men en happening.
- Jeg har lovet Saffy at lade være. - Hun opdager det aldrig.
Og jeg er for øvrigt ikke bange for hende.
Mor!
Skru ned!
HELT HYSTERISK
Lidt strammere om håndledet.
- Jeg plejer ellers at have Olive. - Hun er syg.
- Er du egentlig ikke sygeplejerske? - Det her giver bedre.
- Hvor meget vil du tabe? - Normalt taber jeg 25 centimeter.
- Hvor tit har du fået det gjort? - Syv gange.
Jeg vil se, hvad jeg kan gøre.
Men jeg synes, det er spild af penge. Vil du tabe dig?
Så let din fede røv og få kæberne surret sammen.
Vil du hjælpe miljøet?
Så brug din fede røv til at lukke hullet i ozonlaget.
- Er du uddannet i det her? - Jeg er sygeplejerske.
Bandager er mit speciale. Og jeg har en brugsanvisning.
Har du haft eller skal du til at have din menstruation?
Begge dele.
- Er det vigtigt? - Nej, jeg hyggesludrer. Slap af.
- Mor? - Hvad?
- Det er jo den lille datter. - Mor, kan du lige komme med ned?
Se lige, hvem du taler til. Tutankhamon.
Det er vigtigt. Jeg har dårligt nyt.
Når jeg er krympet færdig, skal Patsy hentes på hospitalet.
Hold op med det! Tror du, hun havde lyst til at blive udpumpet?!
- Hun troede, det var antibiotika. - Mormor er her og vil tale med dig.
- Den har aldrig virket på mig. - Hun er her i et trist ærinde.
- Tragisk. Hvad? - Jeg synes, hun selv skal sige det.
- Jeg er optaget. Vræler du? - Kom nu med ned!
Godt, men så tager jeg altså Det Døde Hav med.
- Må jeg bevæge mig? - Nu er du der igen.
Tror du måske ikke, jeg er ligeglad?
For min skyld kan du være tyk eller tynd, leve eller dø.
- Mormor... - Godmorgen, min pige.
- Du milde... er det sidste skrig? - Det er et omslag.
Sådan så de ikke ud i min tid. Er det skræddersyet?
Mormor, du har noget at fortælle mor.
- Er det nødvendigt? - Sig det nu.
Du er bedre til at sige den slags. Jeg tror, jeg kommer til at grine.
- Hysteriske reaktioner er normale. - Ja, hylende grinagtigt.
- Men det er næppe passende. - Tror I, det her er behageligt?
- Mor, sæt dig hellere ned. - Nej, så knækker min skal.
- Fortæl hende det, Saffy. - Nej, gør du det bare.
- Vi kunne lave ælle-bælle... - Fortæl mig det så.
- Din... - Din... Fint, du siger det.
- Edina, din far er død. - Flot.
- Flot? Har hun taget livet af ham? - Det var det, ikke?
Morfar er død! Har du ikke andet at sige?!
- Skal du ikke trøste mormor? - Du skal ikke blande mig ind i det.
Hun gør utvivlsomt sit bedste. Du skal ikke begynde at hidse dig op.
Din far er død. Hvordan har du det med det?
Tør det fjogede grin af.
- Det gør mig ked af det, nuser. - Hvad sagde jeg?
- Min skal må ikke knække endnu. - Lad mor være og kom herhen.
- Jeg er ked af det, skat. - Mor...!
Gå op med dig og bliv der, til du har tænkt grundigt over det.
Jeg har tænkt... Væk fra den gamle. Se, mor er ked af det.
Gå!
Dét er aldrig lykkedes for mig.
- Morfar havde vel styr på hende? - Nej, han var bange for hende.
Bandagerne er helt rene. Mudderet er væk.
- Er det et godt tegn? - Det ved jeg da ikke.
Lad mig måle håndledet.
Hvordan kan det være gået til?
Du godeste, kvinde, hvad har du gjort?
Det vil aflede dine tanker, Saffy.
Du klarer det så flot, men jeg er så ked af det.
Jeg har jo vænnet mig til tanken om, at morfar skulle dø.
- Vi var gift i næsten 40 år. - Der er så meget, der skal ordnes.
Det haster ikke. Nu skal vi se på quizzen.
Er du klar?
"Hvor mange år var Margaret Thatcher premierminister?"
"A: 900 år?"
"B: 3.000 år?"
"C: 11 år?" Det er en fælde.
- Mor, det er i orden. - Nej, det er ej. Det er umuligt.
- Det kan ikke være rigtigt. - Har du lyst til at tale om det?
Ja.
Min krop er bulnet 30 centimeter ud.
Min krop absorberer mudder!
Hver eneste pore er en slughals!
- Jeg forstår dig ikke. - Jeg er en vanskabning.
De vil selvfølgelig have én til at sige 11 år -
- og det foranlediger mig til at tro, at svaret er 900 år.
Hun sad i hvert fald længe.
Åh, herregud.
- Hvad er der galt med hende? - Hun er ked af, at din far er død.
Stadigvæk?
Der er nogle ting, vi må tale om og have orden på.
Begravelsen, testamentet... og hvor skal mormor bo?
- Nej. - Nej.
- Hun skal ikke bo her. Nej! - Jeg skal ikke bo her.
Nej, jeg bor fint, som jeg gør.
Og jeg får faktisk mere plads.
- Er du sikker? - Ja, min pige.
Jeg talte med bedemanden i formiddags.
- Det bliver på mandag. - Det må jeg hellere skrive ned.
Jeg skal vist ikke noget.
Aflys bridge.
- Så kan alle komme her... - Her?
... og følges ad til kirken.
- Jeg er buddhist. - Så bliv væk!
Pas dig selv og lad som ingenting.
Jeg tror, jeg går. Jeg tager hjem og ordner lidt forskelligt.
Pas på dig selv... og tak.
Farvel.
Jeg kan ikke fatte, at du bare er ligeglad.
Jeg er ikke ligeglad.
Efterlod han sig et testamente? Jeg spørger jo bare.
Jeg har da skrevet testamente.
Du får de fleste af mine penge.
- Hvad vil du bruge pengene til? - Jeg vil ikke have dem.
Så kan du sandelig også blive fri. Jeg så helst, du ikke fik dem.
Gud, hvor er det deprimerende at tænke sig, at du skal overleve mig.
Dig. Er det sådan, jeg skal huskes? Gennem dig?
Vil du hellere have en statue? En stor, fed, grim armløs statue?
Jeg har arme. Jeg har arme.
Jeg vil gerne efterlade mig noget. Andet end dig.
Jeg har arme.
- Ja? - Jeg vil gerne købe noget kunst.
- Har De set noget specielt? - Jeg vil bare have noget.
Hvad har I ellers?
Hvis De vidste, hvad De ville have, kunne jeg måske hjælpe Dem.
Er der andre at tale med her?
Jeg vil købe noget kunst. Jeg er samler. Noget moderne.
Kom med mig, så ser vi på det.
Du er kun ekspeditrice, så du skal ikke stille dig an.
Bemærk kvaliteten i penselstrøgenes tekstur.
Vi mener, det er lykkedes kunstneren at ryste vanerne af og forny sig selv.
- Drop alt det ævl. - Jeg troede, De var samler.
Jeg er en meget seriøs samler.
Jeg er ikke interesseret i kunsten, men i prisen på det om 20 år.
Det skulle De have sagt. Jeg har vist Dem noget helt forkert.
Det her?
Kan jeg få nogle tal på?
Jeg vil også have skoene der. Og fjernsynene.
Og et af de der blodhoveder. Frosne blodhoveder fyldt med blod.
Jeg vil have ting, der ligner dem i Saatchi-samlingen.
Jeg vil have det hele.
Det er så grimt, at det må være noget værd.
Er det dig, mor?
Hvad laver du hernede i mørket? Jeg hørte, du stod op.
Reaktionen måtte jo komme før eller siden, ikke?
- Det har sat nogle tanker i gang. - Godt.
Jeg vil ikke dø.
Du synes, jeg er ufølsom...
- Jeg er ked af, vi skændtes. - Det er i orden.
- Jeg har brugt de fleste af pengene. - Det er ligegyldigt.
Du får stadig huset.
Og en lille ting til minde om mor, når hun er væk.
- Bare sig til, og det er dit. - Jeg tror ikke, der er noget.
- Der må da være noget. - Nej.
Ingenting? Ikke én eneste ting i hele huset?
Ikke et askebæger, et stykke bestik, eller noget fra køleskabet?
- Jeg vil ikke tænke på det. - Jeg er nødt til det, for jeg skal dø.
- Nej, du skal ej. - Jo, jeg skal. Se selv her.
- De er forkrøblede. - Du bider negle.
- Ikke neglene. Mine livlinjer. - De ser da fine ud.
- De stopper. - Mor, vi skal alle sammen dø.
Jeg vil ikke.
Når jeg tænker på alt det, jeg investeret i min krop, i mit liv.
Det bedste af det bedste. Forkælet af Champneys -
- bespist af Fortnums. Jeg er barberet, plukket og blødgjort.
Hvis jeg sætter skoene, går jeg til domstolene.
Måske er tiden inde til -
- at du fortæller mig, hvad der skal ske, når du dør.
Hvor vil du gerne begraves?
Jeg er ikke død endnu.
Jeg vil ikke begraves.
Har du set en kirkegård? Har du læst en gravsten?
"Den og den gik til ro og blev begravet den og den dato..."
Gik til ro?! Ingen grav til mig. Jeg er jo også buddhist.
Jeg vil lægges på en sten i Ganges og spises af fugle.
Jeg vil ikke ende som en bedøvet grøntsag på et hospital.
- Er det ikke lige noget for dig? - Jeg vil dø med en smule værdighed.
Jeg vil ikke som det sidste høre: "Sluk for hende".
- Det ville jeg da aldrig gøre. - Nej, det ville du vel ikke.
"Livet er et mysterium, enhver må stå alene."
- Hvor er det smukt. - Ja.
"Jeg hører dig kalde mit navn, og det føles så trygt."
- Hvem har sagt det? - Madonna.
"Når du kalder på mig, er det som en lille bøn ..."
- Hvem kommer kl. tre om natten? - Det er sikkert en gammel sut.
Jeg vil leve, leve...
Du havde ret. Jeg går i seng.
- Hvad laver du her? - Du skulle have hentet mig.
På hospitalet. Jeg ventede.
Det må du undskylde.
Vi har fået en ret trist melding i dag.
- Jeg trænger til en drink. - Meget trist endda.
- Hvad? - Jeg er døende.
- Umuligt. - Det er jeg altså.
- Hvad skal jeg gøre, hvis du dør? - Du må køre i taxi.
- Det er vist nok. - Der er ikke ret mange.
Jeg opfordrede ham altid til at gå mere ud.
- Hun sørger altså omsider. - Kun over sig selv.
- Godmorgen. - Godmorgen, mrs. M.
Godmorgen, Patsy.
Eddy fortæller mig, at mr. M ... De ved... død.
- Det er rigtigt. - Jeg kondolerer Dem.
- Tak. - Han har valgt et godt tidspunkt.
Harvey Nics har nogle små, fikse, sorte sager.
Og sort er på mode, så det kan bruges igen.
Det er mit job at vide den slags.
Du har silkeskær i håret. Hvad laver du, silkeskær?
Jeg laver en liste over familie og venner.
Du inviterer vel ikke den skide egocentrerede svinagtige møghund?
Du kan godt nøjes med at sige "far". Han er ude at rejse.
Og Marshall flyver til L.A. i morgen. Han kommer måske forbi i dag.
- Hvor sødt. - Har han gimpen med?
Han har fået en ny.
- Hun er psykiater. - Lad os komme væk.
Fandens også.
- Vinduet. - Bliv!
Du har gjort det igen.
"Vi er ej andet end spøgelser, svævende ånder."
"Nogle siger, at vi dør ved undfangelsen -"
"- for senere at blive genfødt i livet hinsides dette."
"Og herved siger jeg jer -"
"- hvem kan vide, om vi lever eller allerede er døde?"
- Det er nok, Sondra. - Den skal mor have.
Du kære for nyligt efterladte. Det må jeg godt kalde dig, ikke?
Der er faktisk en passage i bogen, som omhandler det.
- Sondra, det er nok. - Bare det lille stykke?
- Må jeg få en drink? - God idé.
Drikker du igen?
- Velkommen tilbage. - Tak.
- Hun elsker dine problemer, ikke? - Fint opfattet.
"Jeg er ikke, hvad andre opfatter mig som."
"Jeg er ikke, hvad jeg bliver kaldt. Jeg er ikke et navn."
- "Jeg er min egen opfindelse." - Er det ikke Jung, der har...?
Nej, jeg udnytter kun meningen, så det skal ikke krediteres.
- Spørg selv min advokat. Værsgo. - Har du selv skrevet den?
Ja. Det er mig. Sondra Lorrance. Titlen siger vist det hele.
"Hej, det er skønt at sørge".
- Hvordan går det med manuskriptet? - Åh, nej.
- Det er på et interessant stadium ... - Det går fint.
Keanu Reeves trak sig ud af det, og det... ser vi meget positivt på -
- for det har taget en ny vending -
- og et japansk selskab vil lave det som animation.
- Giv dig selv et klap på skulderen. - En tegnefilm?
- Animation. - En tegnefilm!
Du interesserer mig. Jeg vil meget gerne tale med dig.
Jeg er terapeut. Jeg er Gestalt.
Og jeg er Ge-gået. Kom, Eddy.
- Saff, jeg går ud og spiser med Pats. - Du er meget aggressiv imod hende.
Føler du, at du bebrejder og holder din datter ansvarlig for -
- at du ældes og mister din skønhed?
Nej. Hvad er din undskyldning?
Det var et kvalitetsøjeblik.
Jeg har også oplevet stor sorg.
Du taler med én, som har set "Beaches" 12 gange.
- Det må være morfar. - Hvor sødt.
- Du tror stadig, han kommer hjem. - Nej, det er faktisk ham.
Vi sætter kisten i stuen, så folk kan komme og vise deres respekt.
Kan vi lige tage den en gang til? Kisten ... Er det rigtigt?
- Med ... - Liget, ja.
Liget! Er I sindssyge?
De er sindssyge! Man kan ikke anbringe et lig ...!
Det vil lugte skrækkeligt. Jeg vil hjem!
- Mon amerikanerdullen er væk? - Forhåbentlig.
Her er privat parkering.
Det er min parkeringsplads. I skal have en tilladelse.
- Hvad laver du her? - Jeg gør klar til i morgen.
- Hvad sker der i morgen? - Begravelsen.
Lad os se, om min kunst er kommet.
- Ja, nogle af småtingene er her. - Er du rigtig klog?
- Du behøver ikke kunne lide det. - Hvor meget måtte du bløde?
Jeg brugte bare løs. Flere hundredetusind pund.
- I så tilfælde er det fabelagtigt. - Ja, jeg har købt fremtiden.
Lad mig vise dig det. Den der...
Det er art brusque. Træ mod mur.
Og art poveris. Sylteglas.
Og her har vi ...
Det er virkeliggørelsen af en psykopats drøm -
- dechifreret af en clairvoyants bøjler. Bøjler.
Og så er der...
Det er en form for... lig -
- i en åben, aflang egetræskiste.
Med silkefor. Det er en død krop.
Ja, men er det kunst, Eddy?
- Nej, det er min far. - Er du sikker?
Det tror jeg nok. Jeg har aldrig set ham i jakkesæt før.
- Nej. - Jeg prøver én gang til.
Så kom med.
Hun var ikke forberedt.
Kom så, lad os tage hjem. Ja, kom så.
Værsgo, far.
- Han ser ud til at være... færdig. - De kan da ikke bare sætte ham her.
- Han ser noget... - Vissen ud.
Der mangler ordentlig lyssætning. Det er ikke gennemført.
- Op med humøret. - Vi må af sted.
Er respekt gået af mode? Kunsten må ikke berøres.
Det er ligegyldigt, om én af jer bliver kørt over af en bus -
- men hvis ét stykke kunst går itu, går det meste af Lloyds konkurs.
- Så går vi, mormor. - Ja, jeg skal bare skifte sko.
- Tager du med i kirken? - Kun hvis jeg bliver spurgt pænt.
Hold dig væk. Også fra kirkegården.
- Bubble kommer i mit sted. - Godt.
Måske ville jeg gerne have været med.
- Dav, Eddy. - Dav, Pats.
Har du det godt?
- Ja. Har du det godt? - Tja, du ved...
- Hvad? - Altså ...
- Hvad? - Du sagde forleden, du skulle dø.
Måske ikke alligevel. Jeg kigger på sagen.
- Hvad? - Ti stille. Det er ikke let for mig.
Hvis du nu dør, så bliver jeg mutters alene.
Så har jeg ikke nogen eller noget.
Du har altid været den heldige. Du har familie.
Og et pragtfuldt hjem.
Selv din lede datter giver dig vel en slags tryghed.
- Ikke altid. - Ikke som en nær ven.
- Nej, ikke som en nær ven. - Du har altid været min gode ven.
- Jeg ville savne dig. - Ja? Ja, det ville du.
Jeg vil gerne have et minde om dig, hvis du skulle dø.
Selvfølgelig.
Jeg har altid været din bedste ven og beskytter.
- Må jeg få huset? - Saffy skulle have haft huset.
- Saffy er her jo ikke. - Så pyt da.
- Tak, Ed. - Nej, hun er her ikke, vel?
Jeg sidder her og sørger helt alene.
Du sidder med dine små rynker, og hun er her ikke.
Hvad nytter det at sørge, hvis ingen ser det?
- Du har helt ret. - Jeg burde være der.
- Han ville ønske, jeg var der. - Ja, han ville ønske, du var der.
- Han ville også ønske, du var der. - Nej, det kan jeg ikke tro.
- Hvis du vil have huset. - Han ville ønske, jeg var der.
Han ville ønske, du var der. Kom så.
Kom så, Eddy.
Hun er meget oprevet.
Hjælp mig, nuser.
Bare gravene bliver kastet til, før de får hjælp.
Eddy!